EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Bare pust, Elena.
Som om han løp etter snøfnugg.
Omfavn minnet. Ikke unngå det.
Bring tankene til nåtida, til dette rommet med meg.
Alt er helt trygt.
Lykke.
Stolthet.
Tristhet.
Vi føler dem vel alle?
Samme hvem du er eller hva du sier, hva du gjør.
Selv du og jeg. Det er følelser I rommet, ikke sant?
Jeg kan føle det.
Og kjærligheten vår.
Jeg vet jeg er ung, men jeg vet hva kjærlighet er.
Jeg er forelsket.
Og jeg pleide å skrive kjærlighetsbrev.
Det var lett å sette ned på papir hva jeg følte og...
...mene hvert ord.
Jeg vet jeg blir et bra tillegg til salgsteamet.
"Følelser for enhver anledning"? Jeg er rett mann.
Dere har ikke festet I London ennå.
Vi skal ut. Du, jeg og June. June?
Noen av oss skal ut I kveld. Dere bør bli med.
Skulle gjerne det, men...
...vi er så blakke. Helt sant.
Og Harry hadde et intervju I dag, så jeg tror vi bare...
- ...feirer alene senere. - Ok.
Men takk.
Herregud, vent. Mine venner og jeg har delte meninger. Tvillinger eller CGI?
- Vis meg. - Vent.
- Tre, to, en. - Se!
Det er sprøtt! Spill den igjen!
Det er sinnssykt!
Det må være CGI. Det er to av dem. Få se. Tvillinger!
Det har du ikke lov til.
SE HVA SOM SKJER SÅ!
SAMME JENTE?!
SAMME KJOLE?! HVA FAEN?!
- Alt I orden? - Ja. Med deg?
Ja!
Jeg har det kjempebra!
Jeg tror det gikk bra.
Hva er galt?
Hva skjedde?
Se.
SAMME JENTE?!
Ingen vil tro dette er ekte.
Det er tross alt Internett.
Det er da merkeligere ting der ute.
JEG VET HVA DETTE ER. JEG KAN HJELPE.
Harry, se.
"Jeg vet hva dette er.
Jeg kan hjelpe."
"Lidenskapelig Amatør?"
Hva vet du?
Hvordan kan du hjelpe?
June.
National Portrait Gallery, rom 11, klokka 17.
- Hva gjorde du, skatt? - Kjører du meg til henne?
- Jeg har sett etter deg, John. - Jaså?
Du har ikke svart mobilen.
Hva pokker skjedde I London?
- Om det er greit for deg, må jeg gå. - Lukter jeg alkohol?
- Hva? - Jeg tror det.
Du bør nok ikke kjøre. Kan du bli med meg?
- Eller så kan jeg arrestere deg. - Dette er latterlig.
Kom igjen.
Nå.
Jeg vet du håper, men dette kan være hvem som helst.
- Ja, det kan være Steinar. - Akkurat.
Så om du ser ham, ikke løp. Bare forbli synlig I mengden.
Han kan ikke prøve noe der.
Ja, ok.
Da dette portrettet først ble vist I Whitehall Palace I 1951...
...skapte det en sensasjon.
Å fordreie kongens ansikt var sjokkerende...
...omveltende.
Ulikt noe det engelske publikum hadde sett før.
Men...
...ser man maleriet gjennom denne søkeren...
...ser man at...
...Edward VI ikke er tivolimisfosteret han ser ut til å være.
Han er akkurat som du og jeg.
- Unnskyld, kan vi bli med på omvisningen? - Jeg jobber ikke her.
Jeg er bare en lidenskapelig amatør.
- Hvem er du? - Francis Walsingham.
Berømt spionmester for Elizabeth I.
Selv dette maleriet har hemmeligheter.
Det er enda et ansikt under Walsinghams.
Ser du veldig nøye etter...
...kan du se henne.
Bø.
Det er henne.
Så vi møtes igjen. Jeg er Kam.
Hvordan gjorde du det så lett?
Jeg skifter når jeg vil.
- Så det kalles et skifte? - Ja.
- Når skjedde det for første gang? - For ei uke siden.
Dere må begge være I sjokk.
Hvor bor dere?
På et vandrerhjem.
Men det er ikke trygt.
Kjenner dere noen andre I London?
Jeg ser at du er redd, og tro meg, jeg var også redd.
Jeg vet hvordan det er å ikke vite hvem man skal tro.
Så...
...om du trenger et sted å bo I noen dager og et lite...
...lynkurs I hvordan du takler deg selv...
...kan jeg gi deg det.
Hvordan vet vi at vi kan stole på deg?
Å møte nye folk har ikke funka bra for oss hittil.
Ikke for meg heller.
Jeg tar også en stor risiko nå, så det er opp til dere.
Om dere vil...
...kan jeg gå, og så sees vi aldri igjen.
Eller...
...så er dette adressen min.
Jeg er glad for at vi møttes.
Vi sees.
Jeg har all verdens tid.
Så jeg spør deg igjen.
Hvor var Elena da Pennines Fem skjedde?
Jeg skjønner ikke hvorfor du tar opp dette.
Vi kranglet, og hun forsvant med en bag.
- Og kom ikke tilbake. - Du vet dette.
Vi så bilen din på overvåkningskameraene.
Nær kanalen der vi fant to av ofrene.
- Jeg lette etter henne. - Jeg kan si hvor hun var.
Jeg kan vise deg det.
Hun var på samme sted som Lewis I de siste normale øyeblikkene han levde.
Der.
Jeg vet ikke hva du peker på.
Sier du at det ikke er Elena I Lewis' speilbilde?
- Jeg må prate med deg. - Ikke nå.
- Mitt kontor. Nå. - Jeg er midt i...
Nå!
Hva gjør du? Du testet ikke pusten hans engang.
Du lot ikke noen andre bli med. Ikke misbruk stillingen din.
- Det som skjer mellom dere... - Han vet noe.
Om Harry?
Om Lewis, Pennines Fem.
- Du tuller. - Du så hva som hendte sykepleieren.
Klippet brakte det tilbake. Ga meg mareritt igjen.
Men dette er ute av vår jurisdiksjon.
Fortsetter du sånn, kan jeg ikke beskytte deg.
Noen ganger tror jeg du ikke vil vite hva som hendte Lewis.
Christine...
...beklager dette, men du fikk en advarsel,
og nå må du trekke deg.
Nei, du skjønner ikke. Vi overså noe.
Etterforsker Polk, du suspenderes på ubestemt tid.
Hva?
- La meg fullføre intervjuet. - Jeg lar John gå.
Du har ingenting på ham. Dra hjem. Nå!
Vi forteller ikke for mye, ok?
Overfallet.
Spesielt det om mora di. Vi tier om det.
Ja, ok.
Jeg kan bare ikke tro at jeg fant en som meg.
Hun er fortsatt en fremmed.
- Hei, dere. - Hei
Kom inn. Kom igjen.
- Andrew? - Ja?
De er her.
Andrew, dette er...
- ...June. - June.
- Og Harry. - Harry.
Jeg...
- ...tror dere har møtt meg alt. - Ja.
- Hyggelig å møte dere. - Jeg viser dere rommet deres.
- Mat? - Ja.
Hjelp meg å lage mat.
- Berkserker? - Det er norrønt for "bjørneskjorter".
Krigere som kun hadde på seg blodige dyreskinn I kamp.
Jeg lurer på hvordan det ville vært å se dem omringe landsbyen din på en ås.
De var nok vakre.
Det står at berserkene var utslettere.
Ja, med dyrisk appetitt for sex.
Får de vanlige vikingene til å virke som speidergutter.
Se på dette.
"Tilstanden startet med skjelving, hakking av tenner,
og så endret ansikt og kropp seg I krampetrekninger."
- Endret seg til hva? - Bjørner.
Ulver. Dyrene de bar skinnene til.
Disse gærne jævlene skiftet på 800-tallet.
Genet gikk fra far til sønn.
Ja, men det er jo bare en legende?
Vel, det dreier seg jo ikke om gutta lenger.
Det påvirker visst bare kvinner.
Vi går og spiser.
- Utrolig. Ingen smerte, ingen frykt. - Og så gikk de berserk.
Du skjønner ikke. Dette...
Dette kan ha vært starten.
Alt det sinnet, kjemp eller flykt.
Berserkene ble til dyr, så de kunne gjøre alt mot alle.
Og Kam vet så mye om alt mulig.
Så hva fortalte du henne?
Ingenting hun ikke visste alt.
- Hva syntes du om Andrew? - Jo...
Jo, han virker som en grei fyr.
Men det er rart å ha på seg pysjamasen hans.
- Hei, hva skjer? Hvor har du vært?' - Sett deg.
Jeg må fortelle deg noe...
...før du hører det fra andre.
Det er om June.
Og mora di.
Minner...
...om meg og mamma...
...som reiser sammen før vi kom hit.
Noen ganger var hun borte I dagevis.
Og da passet fremmede på meg.
Men de var ikke fremmede. De kjente meg.
Virkelig kjente meg.
Jeg trodde jeg drømte.
Men de var alle henne, hva? De var alle mamma.
Natta hun dro...
...så jeg ting.
- Rare ting. - Hvorfor sa du ikke noe?
Ærlig talt?
Fordi jeg trengte å hate deg.
Jeg trengte at du løy.
Jeg trengte at du hadde drevet mamma vekk.
- Jeg ville ikke tro at hun hadde et valg. - Hun hadde ikke det.
Jeg skulle sagt det til dere før, men jeg visste ikke hvordan.
- Eller om June var som henne. - Jeg trodde jeg var gal.
Etter at hun dro, tenkte jeg: "Vær trygg og bli hjemme."
Jeg ble akkurat som henne.
Låste meg inne I annekset...
- ...som en fange. - Jeg ønsket aldri det for deg.
Jeg skjønner hva du prøvde å gjøre for June nå.
Fair Isle...
...rutine, isolasjon.
Du brød deg, og mamma gjorde ikke det.
- Hun ødela folks liv og stakk av. - Nei, hun var glad I deg.
Hun var glad I dere begge.
Men mora di var annerledes.
Og jeg kunne ikke hjelpe henne.
Eller June.
Jeg svikta dere alle.
Unnskyld.
Dro hun bare?
Hvor lenge er det siden du så henne?
Tre år.
Hun er mora di.
Hvordan kunne hun gjøre det?
Nei, det er ikke sånn.
Hun er en god person.
Hun forlot deg.
Ja, men hun...
Hun prøver å finne meg. Hun vil at vi...
Hun vil at vi er sammen.
Høres ikke sånn ut.
Se.
June...
...jenta mi.
Du blir snart 16.
Jeg vil være der og hjelpe deg å forstå ting du kanskje føler.
Ting som kanskje skjer med deg.
- Sendte hun deg det? - Ja.
Er du ikke sint?
Nei, jeg bare...
Jeg tror jeg bare vil se henne.
Er du sikker?
Ja.
Greit.
Det står at en nonne ble funnet I koma for fire måneder siden
I Hordaland I Norge. Vibrerende øyne,
ingen tegn til skade, og hun ble plutselig frisk uten å huske noe.
Politiet uroet seg for en annen nonne som forsvant samme dag.
- Kan du lese dette? - Jeg er en entusiast.
Jeg samler på sånt.
Alle tegn på at det fins flere av oss der ute.
Men...
- ...det er henne. Det er mamma. - Jeg vet.
Selv om bildet ikke er så tydelig, gjenkjente jeg henne fra videoen din.
- Men det er ikke navnet hennes. - Nei, ikke om hun var I skjul.
Hun er som oss.
God morgen.
Takk.
Hva skjer?
Jeg...
Jeg fortalte June nettopp at...
...jeg tror det er en grunn til at vi fant hverandre.
Akkurat.
Du skiftet på galleriet I går.
Du gjorde det på egen hånd og uten frykt.
Hvordan?
Hvordan gjorde du det?
Skal jeg vise dere begge?
Steinar, er det deg?
Jeg rotet det til.
Ben, hør på meg.
June er ikke som de andre kvinnene I Sanctum.
Hun kommer seg inn I sinnet ditt.
Minnene dine.
Hun er alt du leter etter.
Hvor er hun?
Jeg vet ikke.
Et sted I London.
Hun har mobilen min.
Hør, bli der du er.
Bli akkurat der du er, så ringer jeg deg.
Ok.
Det beste utgangspunktet er utløseren din. Hva følte du før du skiftet?
Frykt, for det meste.
Min er smerte. Det er det det dreier seg om.
Å forstå følelsen bak skiftet.
Så er det ingenting å være redd for.
Hør på meg, June. Vi er unike vesener.
Aldri skam deg for hva du er. Du må omfavne det.
Og du vil ha på deg de samme klærne, så planlegg.
Klar?
Ser du hvor lett det kan være...
...om man har full tillit?
Jeg vet ikke. Det...
Det føltes som om hun...
- ...brukte ham. - Hva? Nei.
Nei, dette er noe de gjør sammen.
Og de er ikke redde. De kan styre det.
- Hun skader ingen. - Hun...
Hun brant seg for å få det til å skje.
- Du så det? - Som du selv sa,
må vi finne ut hva som skjer med meg, og Kam...
Hun kan være min beste sjanse, min eneste sjanse, til å finne det ut.
Hun skal hjelpe meg å finne mamma.
Ok.
Ok, så...
Så vi ber henne om å hjelpe deg. Virkelig hjelpe deg.
Og så drar vi.
Ja, ok.
Bare lov at du aldri gjør det mot meg.
Jeg ville aldri gjort noe du ikke ønsket.
Noensinne.
Hva gjør du?
Får orden på ting.
Jeg skal til London.
For henne?
Steinar har fått noen vansker, så jeg må hente June selv.
Forlater du oss når jeg trenger deg mer enn noen gang?
Jeg skiftet nesten for første gang på årevis.
- Ja, og jentene kan ikke vite det. - Jeg kan være farlig. Det vet du.
Passer du på deg selv og beholder roen, klarer du deg.
- Jeg drar bare I to dager. - To dager?
- Ikke forlat meg. - Det siste jeg vil, er å forlate deg,
men vi får kanskje ikke flere sjanser til å hjelpe June og fikse ting.
Greit.
Bare lov at du vekker meg før du drar.
Men pappa hadde ikke valgt oss.
Han hadde pakket og var klar til å dra.
"Det betyr ikke at jeg er mindre glad I deg."
- Du skal dra. - Ja, I noen få dager.
June er klar for å komme hit. Hun trenger min hjelp.
Men det er jeg som skal dra. Det er ennå mye å forberede.
Blir jeg I Norge? Jeg har ingen penger.
Hvordan finner jeg jobb? Jeg har ikke en bolig.
Spennende utfordringer å takle.
Ja.
Spennende.
Det er dette vi har jobbet mot. Jeg kan ikke være her hele tida,
men det betyr ikke at jeg er mindre glad I deg.
Kanskje jeg venter til du er tilbake.
Det er jo ennå mye å forberede,
og jeg må jo ikke dra I morgen.
Selvsagt ikke. Aldeles ikke.
Da blir jeg.
- Passer på Runa mens du er borte. - Gjør du det for meg?
- Selvsagt. - Bra.
Dette var en av pappas favorittlåter.
Kom igjen!
Livet dreier seg om valg, og du har kontrollen.
Vi velger elskerne våre.
Vi velger vennene våre.
Hvorfor ikke velge mødre eller søstre? Vi er hjertetvillinger.
- Men en venn kan ikke også være ei mor. - Hvorfor ikke?
Jeg vet ikke. Familien er jo det man kommer fra, eller hva?
Det er den du er.
Kanskje jeg kan være familien din.
Jeg har ikke sett Kam så glad på lenge.
- Vet du hva jeg tenker? - Hva tenker du?
Vi trenger alle en frikveld. Litt ordentlig moro sammen.
Vi tar dem med til Tribus.
Går det bra?
Ja.
Hva er dette stedet?
- Dette er utrolig. - Jeg jobba her før.
- Det var her jeg møtte Andrew. - Ja.
Shots?
- Klare for alt I kveld? - Klare for alt.
Og med det sagt, blir du med meg.
Ok.
Bare jenter for øyeblikket.
Jeg hadde ordnet alt. Bil.
Leilighet.
Jeg skulle få meg jobb.
Jeg trodde jeg hadde tatt meg av alt.
Jeg trodde dette var starten på alt.
Og så...
Nyter du det?
Å være I en annens kropp?
Ei annen jente, en mann?
Hvorfor spør du?
Når jeg skifter...
...føler jeg ting.
Jeg vet ting om dem.
Umulige ting.
Jeg er I sinnet deres, minnene deres.
Ja.
Denne greia vi kan gjøre, kan ingen andre skiftere gjøre.
Vi føler det.
Vi er ikke bare I kroppen, men I hodet deres også.
Du og jeg er spesielle.
Så...
...hva vil du føle nå?
Takk igjen for at vi får bo hos dere.
- Du vet det er ikke permanent. - Ja, selvsagt.
Jeg prøver ikke å bli kvitt dere. Du skjønner, Harry...
...når du er I Kams omkrets...
Ikke misforstå, det er utrolig, men...
...resten av verden forsvinner på en måte.
Jeg husker at jeg var som June.
Helt trellbundet.
Jeg hadde aldri møtt noen som henne.
Hva driver de forresten med?
Hvem vet?
De kan være hvor som helst.
De kan være hvem som helst.
Skjønner?
De finner oss når de er klare.
Det er sånn det funker.
Du bør bli vant til det.
- Sikker på at vi bør gjøre dette? - Hva gjør vi?
Sex er én ting, men å være den personen er så mye mer.
Vil du ikke en dag utforske hvordan det er å være en mann?
Nei, jeg vil ikke.
Jeg ber deg ikke skifte. Jeg ber deg bare...
...tenke på kroppen hans.
June?
- Harry! - Slipp meg!
Vent!
Bli.
Glem dette.
Harry!
Harry, vent!
Hva skjer med deg?
Kam hjelper deg ikke å finne mora di.
Hun vil at du blir som henne.
Men du er deg, June.
Begynn å tenke selv og finn ut hva du vil.
Hallo, June?
- Hvem er det? - Dette er Ben Halvorson.
- Så bra... - Er mamma hos deg?
Ja, og hun er trygg.
Vil du prate med henne?
Ja.
Elena.
Jeg har June på tråden. Kan du prate med henne?
- Jeg kan ikke. - Jo, hun er dattera di.
- Nei, du vet hva som skjer. - Dette er sjansen din.
Prater du med henne, kan jeg hente henne.
- June? - Mamma.
Har du det bra? Hvor er du?
Jeg er I Norge.
Jeg er på et trygt sted, et godt sted.
Det kalles Sanctum.
June.
Du er som meg, er du ikke?
Kommer du hit...
...kan vi hjelpe deg.
Jeg kan hjelpe deg.
Vi kan være sammen. Vil du det?
Ja.
Ok.
Mannen du pratet med, er lege. Du kan stole på ham.
Han kommer til London for å hente deg.
Bare behold mobilen,
bli der du er og ikke si det til noen.
Ok.
Og June...
...jeg er glad I deg.
June, kom til oss!
Veldig bra. Husk mantraet ditt.
Elena Askelaand, 39 år gammel.
Født sør for Bergen.
Nei, husker du? Du husker den historien.
- Nei. - Du slo ham I fjeset.
- Han var svær, to meter høy. - Musikk!
- "Slå meg I trynet, takk." - Musikk nå!
- Du får drinken din snart. - Hent en drink til meg.
Ok. Så jeg må gjøre alt?
- Ja. - Musikk, drinker, selv dopen.
June!
Utstyret!
Det er bra saker, kompis.
- Her, skatt. - Får jeg prate med deg?
Kan du ikke prate med meg og Nisha?
June.
June!
Kam, la henne være.
- June, jeg trodde du var artig. - La henne være. Hun kommer.
Hun kommer.
June.
Vi sees snart.
Kom, jenter.
Harry.
Nei!
Nei, kom deg av meg, Kam!
Se på ansiktet ditt.
Hvor er han?
Hvor er Harry?
Vær så snill.
Han er her.
- Jeg er her. - Kam, dette er ikke morsomt.
Vær så snill, gå ut av ham.
Du skulle sett hva han egentlig tenker.
Han fikk det han ville ut av kroppen din, og...
Jeg hater å måtte si dette, men...
Han trodde du ville være bedre.
Det vil ikke vare.
Tro meg.
Jeg kan føle det.
Du er en løgner.
Du føler ingenting.
Harry?
Harry.
Harry?
Kom igjen.
Harry, våkne.
Kom igjen.
- Han klarer seg. - Hvorfor gjør du dette?
Harry.
Vær så snill å våkne.
- Slutt, Kam. - Harry, kom igjen.
- Hva? Er jeg I trøbbel igjen? - Slipp ham.
- Nå! - Våkne!
Greit.
Se på meg.
Går det bra med deg?
Hva skjer?
- Kom. - Hva skjer?
Vi må dra.
Vent, jeg la igjen mobilen min. Vi må tilbake.
Nei.
Glem det. Den er ikke viktig. Vi drar.
Nei, vent.
Du skjønner ikke.
Jeg pratet med mamma I går. Hun ba meg bli I London
og sa at noen skulle hente meg. En lege.
Tuller du?
Hva? Nei.
Dette er min sjanse til å stoppe dette.
Nei.
Nei, dette er for mye for oss.
Kidnappere.
En gæren dame og nå en eller annen lege?
Nei. Jeg har fått nok, og vi gjør ikke dette mer. Ikke du heller.
- Kom, vi drar. - Harry, slutt.
Nei, kom igjen!
Vi bare drar!
Jeg pratet med mamma for første gang på tre år.
- Vil jeg se henne, raker det deg ikke. - Raker det meg ikke?
Jeg er den eneste som har blitt hos deg. Hva skjedde der?
- Jeg vet ikke. - Jo. Jeg er ikke dum.
Noen skiftet til meg.
Det skulle ikke ha skjedd.
Var det du?
June, bare si det. Var det du?
- Jeg vet ikke hvem du er lenger. - Nei, men du vet hva jeg er, ikke sant?
Så gå. Dra hjem.
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson